Skrid.
Willie! Den er halv syv.
Willie?
Kommer nu.
Sceneskræk, Willie?
De kommer nu.
Var Deres seneste adresse 77 A Eaton Grove, South Norwood?
Stemmer det, mr Parker, at De gennem mange år-
- udelukkende har ernæret Dem som forbryder?.
Ja, sir. Sådan er det desværre.
Den 23 september 1971 blev Barclay Bank, East Dulwich plyndret.
Deltog De i røveriet? Hvem var Deres medskyldige?
Hopwood, Riordan, Fellows og mr Corrigan.
- Hvem gjorde hvad? - Hvilket?
Nå...
Jeg blev ved bilen, og...
- Lenny, Jimmy og Jeff gik i banken. - Og Corrigan?
- Han tog pengene. - Alle sammen?
- Delte I dem ikke? - Jo.
Men Corrigan fik de fleste. Han var hjernen bag kuppet.
Hør, mr Corrigan... Ja, han var hjernen.
I oktober 1972 blev en pengetransport på Peckham High Road plyndret.
En vagt blev såret. Var De med til det?
Ja, sir. Sammen med Riordan, Fellows og mr Corrigan.
- Ikke Hopwood? - Nej, sir.
Jeg tror, Lenny havde fået influenza.
Eller kolde fødder.
- Hvem skød på vagten? - Det gjorde Riordan.
Til sidst, mr Parker, vil jeg spørge Dem om dette:
Da De gik ind på at vidne, havde De da fået noget tilsagn,-
om fritagelse for straf eller om anden særbehandling?
Nej, sir.
Jeg siger dette, fordi det er min pligt.
- Fordi det er rigtigt. - Sæt Dem bare, Parker.
Tak, milord.
Vi mødes igen Ved ikke hvor, ved ikke hvornår
Men jeg ved, vi mødes igen en skønne dag...
10 ÅR SENERE
Mr Parker!
Juan!
Kør!
- Kom nu! - Må jeg åbne vinduet?
Det er nok.
Beklager, mr Braddock.
Mr Braddock?
- Hvad griner du af, skiderik? - Undskyld.
Det er ikke spor sjovt. Du skulle lige vide...
Han tror, jeg ikke ved det. "Jeg skulle lige vide..."
Hvor er mr Corrigan? I London?
Har I en båd gemt et sted?
Nej, sikkert ikke. Vi er på vej nordpå.
Vi kører vel hurtigt gennem Frankrig, og derefter sejler vi.
Det eneste problem må være at få mig over vandet.
- Corrigan er faktisk i Paris. - Myron...
Myron? Sikke et usædvanligt navn.
Men altså Paris...
Hvor krydser vi så grænsen?
Et afsides sted, ikke?
Vi kører gennem Frankrig og er i Paris i morgen tidlig.
Vi får en sludder med mr Corrigan, og så er det slut med Willie.
Bøddelen og hans håndlanger.
- Det er ikke spor sjovt, vel? - Er det ikke?
- Nu skal du høre, hvad jeg læste. - Du...
Parker, mr Braddock. Willie Parker.
Du...
- Hold mund. - Jeg må vel til at øve mig.
Hov, jeg er berømt!
Stakkels Juan. De fyre, som hentede mig, kørte ham ned.
- Vi ramte også noget. - Kørte hvem ned?
Juan Velázquez. Han er betjent.
De har bilens nummer.
De regner med snarlig anholdelse, og dusør gives for oplysninger.
- Hvilken betjent? - Vi har ikke hørt om nogen strømer.
Han kom, da de hørte at mr Corrigan blev løsladt.
- En tjeneste fra La Guardia Civil. - Han lyver.
- Du lyver sgu! - Hvorfor skulle jeg dog det?
- Han bøffer os bare. - Tag næste frakørsel. Gør det.
Der er sgu ingen frakørsler.
Vi har ikke nogen problemer. Vi har nakket dem, der har set os.
Har vi ikke?
Lad os ordne ham her. Det er et udmærket sted.
Lad os komme ud af det her rådne land.
- Vi skaffer en anden bil. - Ja.
- Man kan ikke være forsigtig nok. - Hold kæft!
Er det ikke risikabelt, chef?
- Vi tager til Madrid. - Madrid?
Så rækker det sgu!
Jeg sætter mig ind i bilen.
- Han er ude på noget. - Hvad har du gjort?
Jeg ved det.
- Han er ude på noget. - Er han det?
Er han det?
- Hvilken vej? - Til venstre.
Det er år siden, jeg har været i Madrid.
Flot spillet!
Hej, skat!
Fandens!
Dig kender jeg. Mr Mitchell, ikke sandt?
- Nej. -Jo. Tony Mitchell.
Mitch... Husker du mig ikke? Harry fra Rom.
- Du kan da godt huske mig. - Hvad gør du her?
Jeg låner nærmest stedet. Bruno ved det godt.
Eller det gør han faktisk ikke.
Han gav mig nøglerne for et par år siden. Jeg manglede et sted,-
- og jeg mente ikke, han havde noget imod det.
- Jeg regnede ikke med, her var nogen. - Naturligvis.
- Derfor pistolen. - Det er klart.
I ville jo bare besøge jeres ven.
I vidste, at lejligheden var tom, og så fandt I mig her i stedet.
Det er klart, at man så... Hvis man er bevæbnet.
Det betyder ikke noget. Det er klart.
Australsk fodbold. Jeg får et bånd om ugen.
Jeg hedder Harry. Dig kender jeg ikke, vel?
- Nej. - Og heller ikke dig.
Men hvad betyder navne? Vi er tre af Brunos venner.
Vi er alle Brunos venner. Gode, gamle Bruno.
Hvordan går det, Mitch?
Jeg hedder Willie Parker.
Du har nok læst om mig i avisen.
Din dumme skid.
Det hørte jeg ikke, Mitch. Han er en spøgefugl, ikke?
- Jeg hørte ikke hans navn. - Willie Parker.
- Hold så kæft! Hvad vil du mig? - Jeg vil dig ikke noget, Harry.
Jeg kender ikke til nogen opgave. Jeg ved ikke noget som helst.
Jeg har slet ikke læst avisen. Jeg brænder den sgu bare.
Nej!
Maggie, hils på nogle venner. Det er amigos.
Det er mr Mitchell.
Og nogle flere venner.
Det kan ikke være til os. Jeg tager ikke telefonen her.
Hvorfor snupper vi ikke en øl og snakker det her igennem?
- Jeg kunne godt drikke en øl. - Godt. Det samme her.
- Han skal ikke have øl. - Vi skal jo bare sludre.
Sæt jer endelig. Gør jer det behageligt.
- Hedder hun Maggie? - Magdalena Maria Victoria Morales.
Smukt, ikke? Men svært at sige. Jeg kalder hende Maggie.
Vi har været sammen i et år. Mit bedste år nogensinde.
- Hvor gammel tror I, hun er? - Det rager mig en fjer.
- Nitten? - Hvorfor ikke seksten?
Eller femten.
Ikke dårligt af en gammel mand, vel?
Det undrer jer vel, hvad hun ser i mig. Penge, selvfølgelig.
Men der er mere i det. Vi kan lide hinanden.
Hun var ilde stedt før. En sød unge, der levede på gaden.
Hun er vist af god familie. Hendes bror er præst.
Men I ved, dødsfald, katastrofer... Uheldige investeringer.
Det ene øjeblik er hun prinsesse, det næste arbejder hun på værtshusene.
- Sådan er Spanien. - Hvorfor klapper du ikke i?
Det kan jeg ikke!
Vidste du, jeg flyttede til Madrid? Mitch og jeg er venner fra Rom.
Han hjalp nogle venner med at løse et problem.
Nogle grådige sataner der gjorde livet surt for alle.
Men Mitch kom og løste problemet.
Jeg stiller dem her. Bare sig til, Mitch.
- Bilnøgler? -I garagen.
Jeg har kørt lidt i bilen.
Bare for at holde motoren i gang.
- Man skal ringe efter den først. - Bed dem køre den frem.
- Den er på vej. En hvid Mercedes. - Det ved jeg.
Kaburatoren driller lidt. Jeg ville have ordnet den.
Kører I allerede? En skam. Madrid er en fabelagtig by.
Kommer du?
Det her fortjener jeg ikke.
Kan du lide...
- Pigen? - Maggie? Ja.
Det kan jeg. Hun har temperament, men vi går godt i spænd.
Jeg har vist heldet med mig.
Jeg er nødt til at tage hende med.
Det er det bedste, jeg kan tilbyde dig.
Det ville lukke munden på mig. Ikke at jeg ville... du ved.
Det påskønner jeg, Mitch.
Hvor længe beholder I hende?
Hun skal nok opføre sig pænt. Hun er god nok.
Jeg var vel det forkerte sted på det forkerte tidspunkt.
Ja.
Hent tøsen. Vi tager hende med.
- Hvorhen, mr Braddock? - Hent hende så! ... Tag taskerne.
Harry! Harry!
Sig til den sæk, at hvis hun ikke styrer sig, bliver jeg rigtig vred.
Det er vist ikke nødvendigt.
Fint.
Deres kærlighed skal nok få os sikkert frem.
På trods af dusøren.
Vent.
Jeg har ikke talt med dem. Jeg kunne ikke nå det.
Der er udlovet dusør, ikke? I må være forsigtige.
Noget at drikke?
Skal vi se kampen?
Det er mit hold, Mitch. Hawthorn.
De taber.
Alt i orden, mr Braddock?
Se lige. Hun er rædselslagen.
Tag det roligt. Du er i gode hænder.
- Hun fatter ikke en brik. - Skal jeg oversætte?
Nej.
Er hun ikke sød? Rent spild på den australier.
Han kunne godt have lært hende lidt engelsk.
Taler du engelsk? Engelsk... taler du engelsk?
Ja, engelsk.
Det er rigtigt. Hold kæft, hvor er jeg liderlig.
Hun gør fremskridt.
Jeg tror, hun er lun på mig.
Ud med dig!
- Hvad gør du? - Hvad ser det ud som?
Vi kan ikke tage hende med, og vi kan ikke lade hende gå.
Harry sladrer, når han opdager det.
- Harry er død. - Hvad?
Vi har ikke brug for hende.
Lad hende være!
Følg dem over til bilen.
Han skulle have dræbt dem begge to i lejligheden.
Man skal gøre kort proces. Se ham nu: Australiere, kvinder...
- Det var jo et uheld. - De må ikke finde sted.
Måske er han ved at miste grebet.
- Men det er jeg ikke. - Det håber jeg ikke, knægt.
Alt i orden?
Han prøvede at snøre mig, men jeg fik sat ham på plads.
Vi ordner hende senere, ikke? Når det bliver mørkt.
Behøver vi egentlig gøre det? Vi kan også sætte hende af.
- Det er ikke, fordi jeg er sart. - Hun har set mig.
Vi skal nok klare den, mr Braddock.
Afgjort.
Jeg forstår ikke, hvad hun siger.
Hun vil gerne standse og købe lidt ind.
- Hun har brug for nyt tøj. - Hvorfor det?
Hun havde et lille uheld før.
Hvad så, mr Braddock? Det kan ikke være rart.
Jeg gider i hvert fald ikke sidde ved siden af.
Lad os nu bare standse.
Størrelse 38. Jeg håber, det passer.
- Det var det bedste, der var. - Glimrende sko.
Skal vi ikke finde en skraldespand?
Det var måske dumt. Det kunne være et spor.
Jeg ved ikke, hvad der er galt med den.
Jeg har faktisk ikke forstand på biler.
- Skal jeg prøve? - Har du forstand på biler?
- Drop det! - Prøv nu.
En gang til.
Okay. Et øjeblik.
Det varer kun et øjeblik. Så langt, så godt, ikke?
Sådan, Myron.
Sådan skal det gøres.
- Han takker mig ikke, vel? - Glem det.
Det ville være rart med en øl.
Jeg henter en omgang.
Fire øl, tak.
Fire øl.
Fire.
Mester? ... Mester!
Hold da kæft, hvor var det skønt!
Det her land holder vist aldrig op. Der er et til.
- Hvorfor er her så mange slotte? - Fjenderne kom den her vej.
De kom gennem bjergene her. Romere, gallere, Napoleon...
Roncesvalles-passet. De kæmpede mod saracenerne her.
- Hvem? - Roland og Oliver.
Gamle riddere, Myron. Store krigere, store ledere.
Fine venner. De kæmpede og døde sammen ved Roncesvalles.
Hvorfor gjorde du det? Hvorfor stak du dem?
Jeg kunne ikke klare at skulle i fængsel igen.
Og de gav mig et godt tilbud.
Ikke bare en billet til Canada. Jeg kunne leve livet.
Sådan et tilbud har ingen fået før.
Men det gør mig ondt på drengenes vegne.
- Er det her bedre end fængsel? - Det her? Det er vand ved siden af.
- Din chef klarer det fint, ikke? - Han er bare så gnaven.
Der er stadig langt til Paris. Og vi skal krydse grænsen.
Jeg bebrejder ham det ikke. Gad vide, om han klarer det.
Tror du, han gør det?
Nu vil jeg vide besked. Du har en plan, ikke?
- Nej, jeg har ikke. - Hvorfor er du ellers så glad?
- Du skal dø! - Også du, før eller siden.
- Du skal sgu dø snart. - Hør, hvad jeg læste engang:
Det, der sker efter døden, er slet ikke så forskelligt-
- fra det, der sker før døden. Fysisk set er det én stor proces.
Og hvis det hele kommer ud på ét, hvorfor så bekymre sig?
Du er skør.
Vær hellere bekymret for dig selv. Har du virkelig mod på det her?
- Jeg er ikke spor bekymret. - Godt. Men hvad med din chef?
Klarer han opgaven? Træffer han de rette valg? Skal du tage over?
Tænk over det. Det må ikke gå skævt.
Du har fuglelort i håret.
Der kan man bare se.
Du er ikke femten år. Hvem er du?
Tror du, min lille ven Myron redder dig?
Mr Braddock, kan vi standse og spise snart? Jeg er ret sulten.
Og jeg er vel ikke den eneste. Hun er sikkert også sulten.
Hun har allerede spist.
Jeg standser snart. Vi gør holdt, til det bliver mørkt.
- Er det ikke ret længe at vente? - Jo.
Jeg kører over grænsen i aften.
Det er mere sikkert. De holder sig inde, når det er mørkt.
Jeg har måtte køre nogle omveje på grund af dig, Myron.
- Du spiser ikke noget. - Jeg må hente benzin.
- Vi har vel nok til at nå Frankrig? - Jeg vil et godt stykke ind i landet.
Hun kommer med mig. Du holder øje med ham.
- Hvorfor tager du ikke ham med? - Fordi hun forstyrrer dig.
Jeg har tænkt på noget. Hun må ikke komme noget til.
- Vi kan lige så godt gøre det nu. - Det er ikke fair.
- Ikke fair? - Nej. Det er det ikke.
Han er en skide stikker! Han fik sine venner i spjældet.
Hun har ikke gjort noget.
Du tænker ikke klart.
Opgaven har taget på dig. Jeg er på din side,-
- men der er sgu en grænse.
Du tænker bare ikke klart.
Værsgo. Har du det så bedre?
Værsgo.
Sæt hende ind i bilen, Myron.
Kom så!
- Værsgo, mr Braddock. - Halløj!
Hvordan siger man "fyld den op" på spansk?
Undskyld, mr Braddock.
Spis nu!
Hvis du gør mig noget, slår han dig ihjel.
Hvem? Myron?
Underlig tanke.
- Hvor skal du hen? - Se på vandet.
Må jeg se din knippel?
Mærk heroppe.
Barberblade.
Hvorfor vil du se den? Jeg har også en pistol.
- Flere våben. - Udmærket.
- Læder? Hvad er der i den? - Sand.
Så er det nok.
Den er fra min skoletid. Jeg lavede den i sløjd.
Den svigter mig aldrig.
Dejligt sted.
Du er ikke rigtig klog, men jeg beundrer din indstilling.
Det går ikke, som jeg regnede med. Det er min første gang.
Hvis jeg klarer opgaven, tager han mig med igen.
- Og hvis ikke? - Så får jeg alligevel 1000 pund.
Du skal vide, at når det sker...
...når vi ordner dig, så nyder jeg det ikke.
Det er en trøst. Tænk ikke på det.
- Det gør jeg heller ikke. - Han har brug for dig som chauffør.
Og til at holde øje med mig. Du er i sikkerhed indtil Paris.
Det er vi begge to.
Men du løb en risiko før. Tror du, hun er det værd?
Vi har ikke råd til fejltagelser, og hun er i vejen for os.
Du er ikke spor anderledes end ham.
Hvorfor tror du det? Jeg gør hende ikke noget.
Jeg lægger mig lige lidt.
Lad mig nu slippe. Vil du ikke nok?
Hvor er han?
Det ved jeg ikke.
Hold øje med hende.
Så kører vi!
Kom herned.
Hvad siger hun?
"Hvis vi stikker af sammen, overlever en af os måske."
- Jeg har en pistol. - Så skyd ham med den.
Han er min makker.
Du er vanvittig! Fald ned. Vi må være fornuftige.
Jeg skal alligevel tale med ham om dig.
Han skal nok komme til fornuft. Det er noget andet med dig, Willie.
Jeg har den slags på fornemmelsen, og jeg tror ikke, der sker noget.
Det tror jeg altså ikke.
Vil du hjælpe mig?
Hvorfor stak du ikke af, da du havde chancen?
Hvorfor det? I havde alligevel fundet mig.
- Jeg er ikke bange. - Det må du være.
Hvorfor det? Fordi alle andre er?
- Fordi du er? - Du ved du ikke.
- Døden... - Er blot en etape på rejsen.
Vi kommer alle den vej. Uden undtagelse.
Du og jeg... Det varer kun et øjeblik.
Først er vi her, og så er vi borte. Vi er et andet sted.
Måske.
Det er så naturligt som at trække vejret.
Hvorfor være bange?
Jeg var bange i starten.
Rædselslagen. Jeg vidste, at Corrigan ville komme efter mig.
Eller sende nogen.
Jeg har haft ti år til at forberede mig på det.
Jeg har tænkt og læst. Jeg har vel læst et helt bibliotek.
Det mest utrolige.
Til sidst... var det eneste, der virkelig bekymrede mig,-
- om han ville sende en eller anden klodrian.
Jeg tænkte, at hvis det blev en, som virkelig kunne løfte opgaven,-
- så ville jeg også klare min del.
Har du nogensinde...
Har du nogensinde kaldt dig Walsh? Eller Wallace måske?
- Måske Wallace. - Det tænkte jeg nok.
Jeg har mødt dig engang.
Vi var i hvert fald i det samme værelse.
Jeg kunne godt huske dig.
Du kunne bare ikke huske mig.
Hvad hedder du rigtigt?
Braddock.
Jeg kan ikke hjælpe dig, det ved du.
Det her læste jeg i et blad, da John Lennon døde:
"Vær ikke stolt, Død. Du kaldes mægtig og frygtelig,-"
"- men det er du ikke."
"Thi dem, som du tror overvundet, dør ikke, stakkels Død."
"Og heller ikke mig får du bugt med."
Jeg tror ikke, hun er parat.
16 kilometer til grænsen, mr Braddock.
Vi standser snart.
Jeg har låst ham inde. Han sover endnu. Han er modig.
Det lader til det.
Vi ordner ham her.
Hvad med hende?
- Jeg tager mig af dem begge. - Tak, mr Braddock.
Jeg havde nok ikke klaret det. Det er første gang.
Så har du vel ikke brug for pistolen?
Hjælper du med at få dem ud af bilen?
Får jeg pengene alligevel?
Kommer du?
Det skal nok gå.
- Gid hun havde forstået det. - Også dig, Willie.
Willie? Tak.
- Også dig. - Hvad nu?
- Vi gør det nu, Willie. - Gør hvad?
Vi gør det nu.
- Ikke mig. - Jo.
- Nu? - Ja.
Nej, i morgen. Vi gør det i morgen.
Det er i morgen, Willie.
Du skal bringe mig til Corrigan. Til Paris.
- Jeg gør det nu. - Sådan lyder opgaven ikke.
- Du løser ikke opgaven. - Kom så, Willie.
Nej!
Det må du ikke. Du skal bringe mig til Paris.
Det er ikke før Paris. Det må du ikke.
Ikke nu.
Åh, Gud.
Myron! Stop ham.
- Åh, Gud. Gør det ikke! - Willie...
- Tænk på, hvad du siger. - Det må du ikke. Ikke nu!
- Hvor skal du hen? - Jeg vil ikke se det. Hvad nu?
Du er meget heldig.
Meget heldig.
Mr Braddock. Bliv, hvor De er!
Hvor er udgangen?
Er De Charles Kinnear, født i Dublin?
Bare nik, hvis det stemmer.
Er De Raymond John Baker, født i Newcastle?
Det varer kun et øjeblik. Først er vi her...
...og så er vi borte. Vi er et andet sted.
Måske.
Det er så naturligt som at trække vejret. Hvorfor være bange?